SCHIMBUL
Bazat pe o poveste reală
Los Angeles 9 martie 1928
Walter, scumpule... trezeste-te.
Mai lasă-mă două minute.
Îmi pare rău, o să dormi mai mult mâine.
Pentru asta e sâmbăta.
Treci la perete.
Haide, repejor...
Gata, am notat, uite!
Asează-te, că se răceste micul dejun.
Sunt cereale. Asa si trebuie să fie, reci.
Scumpule, am ajuns.
ia-ti cărtile. Du-te.
Da, doamnă, dacă asteptati un moment vă fac legătura cu un consultant.
Vine imediat. Asteptati putin.
O secundă, vă rog.
Ocupă-te tu de asta. Eu nu mă descurc.
Bună ziua, sunt consultantul. Cu ce vă pot ajuta?
Văd că sunteti pe o linie comună...
Din păcate, unii oameni mai ascultă liniile comune...
Si ce face?
E totul în regulă?
Da, domnule, o doamnă are probleme... cu conexiunea.
- Bună, voinicule. - Bună, mamă.
- Cum a fost la scoală? - Bine.
Am învătat despre dinozauri.
Si m-am bătut cu Billy Mankowski.
- De ce? - A dat în mine.
Si ai dat si tu? Bine.
Regula numărul unu, mai tii minte? Să nu fii tu cel care începe bătaia,
ci cel care o termină.
De ce a dat în tine?
Pentru că l-am lovit eu.
Tu l-ai lovit primul? De ce?
A zis că tata ne-a părăsit pentru că nu mă iubeste.
Tatăl tău nici nu te-a cunoscut.
Cum putea să nu te iubească?
Atunci de ce a plecat?
Pentru că, în ziua când te-ai născut, odată cu tine a mai sosit ceva.
Era într-o cutie putin mai mare decât tine. Stii ce era în ea?
Ceva care se numeste responsabilitate.
Si, pentru unii oameni, responsabilitatea e cel mai înfricosător lucru din lume.
Deci a fugit
pentru că îi era frică de ce era în cutia aia?
- Asta e o prostie. - Exact asa m-am gândit si eu.
Am pierdut "Amos si Andy"?
Mă tem că da, amice.
Hai, treci la culcare acum.
Mai mergem la film mâine?
Am auzit că e un film nou cu Charlie Chaplin.
Si un serial nou, "Aviatorul misterios".
- Si el cine e? - Nu stiu.
Nimeni nu stie. De-aia e asa de misterios.
Nu sunt prea greu ca să mă duci în brate?
Nu, absolut deloc.
- Alo? - Sunt Margaret.
Bună, Margaret.
- Ce faci? - Bine.
Ascultă. Chin nu poate veni azi. Suntem în criză de oameni.
Când a sunat să spună că s-a îmbolnăvit?
Acum o jumătate de oră. Nu găsesc pe nimeni s-o înlocuiască.
Nu poate veni Myrna? I-ar prinde bine banii pentru orele suplimentare.
- Nu poti să vii tu? - Nu.
I-am promis lui Walter că mergem la film.
Te rog, numai până la patru.
- Bine. Numai până la patru. - Super! Multumesc.
Ne vedem atunci.
Sandvisul tău si laptele sunt în frigider.
Le-am rugat pe dna Riley si pe fiica ei
să treacă pe aici peste câteva ore.
Pot să am si singur grijă de mine.
Stiu că poti, ele vin doar să vadă ce face casa, nu tu.
Mâine, mergem la film, să stii.
Apoi mergem cu tramvaiul până în Santa Monica si ne plimbăm pe dig.
Ce zici? E bine?
Mă întorc înainte să se întunece.
Nu mi-e frică de întuneric.
Nu mi-e frică de nimic.
Stiu.
Să fii cuminte.
Te iubesc.
Liniile sunt blocate de-aici până-n Ohio.
Cineva insistă să vorbească cu un sef.
Trebuie să semnezi cererea de achizitie.
Bine, conectati-vă la statiile din Omaha.
Vom forma apelurile noastre prin comutatoarele lor.
Si porniti consola acum.
Christine... Bine că te-am prins.
ti-am urmărit rapoartele de lucru si vreau să-ti spun că sunt foarte impresionat.
Când am propus să angajăm femei consultant,
sefii mei nu au fost prea încântati,
dar tu te-ai descurcat la fel de bine ca orice bărbat.
Multumesc, domnule Harris.
Te rog, spune-mi Ben. Ce vreau să-ti spun e că...
Avem nevoie de un director pentru noul birou din Beverly Hills.
Dacă esti interesată, pot să anunt si...
Bine, ar fi minunat. Multumesc foarte mult.
- Putem să discutăm luni? - Da, bineînteles.
Multumesc foarte mult.
Te rog!
Stai!
Walter?
Dragule?
Walter?
Dragule?
Walter?
Dragule?
Walter?
Walter, e timpul să intri în casă, dragule!
Susie?
L- ai văzut pe Walter?
Nu, doamnă Collins, îmi pare rău.
Walter?
- Spuneti-mi numărul, vă rog. - Dati-mi, vă rog, sectia de politie.
Vă fac legătura imediat.
Politia Lincoln Heights.
Bună seara. Mă numesc Christine Collins.
Locuiesc pe North Avenue 23, la numărul 210.
As dori să anunt disparitia unui copil.
Disparitia unui copil.
Ce relatie aveti cu copilul, doamnă?
E fiul meu.
De cât timp lipseste de acasă?
Nu sunt sigură. Abia m-am întors de la serviciu.
Poate de azi dimineată.
Sau poate numai de o oră.
- Ati întrebat vecinii? - Sigur că da.
- Poate a uitat cât e ceasul. - Nu, el stă mereu lângă casă seara.
Vreti să trimiteti, vă rog, pe cineva aici?
Îmi pare rău, dar noi intervenim doar după cel putin 24 de ore de la disparitie.
Cum?
99% dintre copii apar până a doua zi.
Nu avem resurse pentru a căuta orice copil care iese cu prietenii.
Nu, Walter nu e asa, el nu se comportă astfel.
Cu tot respectul, doamnă, toti părintii care ne sună spun asta.
Vă rog...
Nu vă pot ajuta. O să notez numele si adresa dvs,
dar nu putem face nimic până mâine la prima oră.
Sigur va apărea până atunci. Asa se întâmplă întotdeauna.
Gândurile noastre se îndreaptă astăzi din nou spre doamna Christine Collins,
al cărei fiu, Walter Collins, a dispărut acum două săptămâni.
Desi nu e membră a congregatiei noastre, să ne rugăm pentru ea astăzi,
asa cum facem în fiecare zi,
de când i-am aflat necazul.
La radio si în ziare, ni se spune că politia din Los Angeles
face tot posibilul pentru a-l aduce pe copil înapoi la mama sa
si sunt sigur că asa este.
Dar, fiind cea mai violentă, coruptă si incompetentă politie
din această parte a Muntilor Stâncosi, nu cred că asta înseamnă foarte mult.
Zi de zi, noi cadavre apar pe soseaua Mulholland
si în santurile din orasul nostru
din cauza sefului politiei, James Davis,
si a asa-zisilor săi "pistolari".
Zi de zi, nevoile cetătenilor cinstiti sunt puse mai prejos
decât lăcomia si câstigul personal.
Zi de zi, acest oras de scufundă mai adânc într-o mlastină
de teamă, intimidare si coruptie.
Cândva oras al îngerilor, Los Angeles a devenit un loc
în care protectorii nostri au devenit tortionarii nostri,
unde a face legea înseamnă a fi mai presus de lege...
3 aprilie 1928
Înteleg. Multumesc. O să mai sun peste câteva săptămâni.
Multumesc foarte mult.
Departamentul Persoane Dispărute?
Bună ziua. Mă numesc Christine Collins.
As dori să stiu dacă ati găsit vreun copil dispărut,
ale cărui semnalmente corespund cu cele ale lui Walter Collins.
Da, vă rog să sunati. Voi reveni peste o săptămână.
Multumesc foarte mult.
De Kalb, Illinois 20 iulie 1928
Doi dolari.
La naiba, cred că mi-am lăsat portofelul acasă.
Îti rămân dator?
Nu dăm pe datorie. Plăteste sau chem politia.
M-am săturat să tot vină pe-aici vagabonzi ca tine.
Nu încerc să te trag pe sfoară, sefule, pur si simplu mi-am uitat portofelul acasă.
Mă duc să-l iau si vin înapoi în 5-10 minute.
Ce garantie am?
Ce garantie poate fi mai bună decât sânge din sângele meu?
Rămâi aici, fiule. Mă întorc imediat.
Si vezi să nu intri în vreun bucluc.
E un om cumsecade dacă are încredere în noi.
Stai aici până mă întorc cu portofelul.
Zece minute! Apoi chem politia.
Să-l ia naiba!
Alo, Myrtle? Sunt Harve, de la restaurant.
Vrei să mi-l dai pe seriful Larsen?
Christine, am probleme cu conexiunile. Nu pot forma nimic.
Da, cred că asa e mai bine.
Multumesc.
Doamna Collins?
Sunt căpitanul JJ Jones,
de la Departamentul pentru Minori din Lincoln Park.
Departamentul meu se ocupă de cazuri de copii fugiti de acasă sau dispăruti,
inclusiv de al fiului dumneavoastră.
Trăieste, doamnă Collins.
A fost găsit acum două zile de politia din De Kalb, Illinois.
E viu si nevătămat.
Era împreună cu un vagabond, al cărui nume nu-l cunoastem încă.
Multumesc mult!
Ce de ziaristi!
Povestea dumneavoastră are un final fericit, doamnă Collins.
Oamenilor le plac finalurile fericite.
Să ne grăbim, trenul trebuie să vină.
Dati-vă mai în spate!
Multumesc, băieti.
Voi da o declaratie peste câteva minute,
dar acum important e ca această doamnă să-si reîntâlnească fiul.
Asa că scuzati-ne.
Doamnă Collins, as vrea să vi-l prezint pe James E. Davis, seful Politiei.
Mă bucur să vă cunosc.
Nu ne bucurăm de foarte multă apreciere din partea presei zilele astea.
E bine să fim de fată când are loc un eveniment fericit, nu credeti?
Ba da.
Sper că băietii mei v-au tratat cum trebuie.
Mi-au spus că pot să reclam disparitia abia după 24 de ore si am crezut că...
Asa e procedura.
- Au fost extraordinari. - Bun.
Atunci nu cred că vă deranjează dacă spuneti asta presei.
Că Politia din Los Angeles...
Femeile...
Asteaptă putin.
Înapoi, băieti.
tine-i pe loc.
- Nu aveti de gând să...? - Nu e fiul meu.
Ce?
Ce spuneti?
Nu e fiul meu.
Poate vă înselati.
Nu mă însel.
Pentru el au fost patru luni îngrozitoare, a slăbit mult, s-a schimbat...
Mi-as recunoaste propriul fiu.
Tot ce spun e că sunteti socată, iar el s-a schimbat.
Cum te cheamă?
Walter Collins.
E un nume comun.
Unde locuiesti, Walter? Stii adresa ta de-acasă?
North Avenue 23, la numărul 210, Los Angeles, California.
Si ea e mămica mea.
Doamnă Collins, ascultati-mă. Vă înteleg...
Sunteti confuză acum, era si de asteptat.
Băietii la vârsta asta se schimbă atât de repede...
Am prevăzut asta în ancheta noastră. Fără îndoială, el e fiul dumneavoastră.
Nu e Walter.
Nu e Walter pe care vi-l amintiti.
De aceea e important să-l luati acasă, ca să vă convingeti.
- Să mă conving? - Pe măsură ce se familiarizează cu locul,
veti avea timp să vă reveniti din socul provocat de înfătisarea lui schimbată
si vă veti da seama că e Walter al dumneavoastră.
Vă jur, vă dau cuvântul meu că e fiul dumneavoastră.
Dacă aveti vreo problemă, puteti veni să discutăm.
O voi rezolva.
Vă dau cuvântul meu. Credeti-mă.
Doamnă Collins, nu mai are unde să se ducă.
Vă rog.
Poate că nu gândesc clar acum.
- Bine. - Nu gânditi clar, asa este.
Multumesc mult. Întoarceti-vă.
- Ce simtiti acum, că v-ati găsit fiul? - Ce-ati simtit când l-ati revăzut?
- E greu de explicat. - A fost socată la început.
Nu l-a recunoscut pe băiat, ceea ce e perfect normal,
pentru că a trecut printr-o perioadă grea. Cum te simti, băiete? E bine acasă?
Da, e grozav.
Politia din Los Angeles e recunoscătoare pentru munca depusă
de Politia din De Kalb pentru ca această reîntâInire fericită să poată avea loc.
LAPD-ul este dedicat servirii publicului în fiecare clipă.
Putem face o poză mamei si fiului, dle căpitan?
Bineînteles.
Apropiati-vă unul de celălalt. Gata, băieti.
- Încă una, vă rog. - Asa.
A fost bun sandvisul? Mai vrei lapte?
Nu.
Nu, multumesc.
Esti plin de funingine, ar trebui să faci o baie.
ti-am pus pijamaua pe pat.
Te simti bine?
Am alunecat. A naibii cadă!
E în regulă.
Esti circumcis.
Iesi!
Miscă.
Ultima dată când l-am măsurat pe Walter, era cu 10 centimetri mai înalt decât tine.
Cine esti?
Ce cauti aici?
Cine esti?
Nu e fiul meu.
Nu stiu de ce sustine asta, dar nu e Walter. E o greseală.
Ne-am înteles să-l lăsăm să se acomodeze.
E cu 10 centimetri mai scund.
- L-am măsurat. - Poate ati măsurat gresit.
Sigur există o explicatie logică pentru toate astea.
E circumcis...
...iar Walter nu e.
Doamnă Collins...
Fiul dumneavoastră lipseste de acasă de 5 luni.
Si-a petrecut o parte din timpul ăsta alături de un vagabond necunoscut.
Cine stie ce i-o fi făcut nebunul acela?
Poate că l-a circumcis.
Si l-a făcut mai scund?
- De ce nu mă ascultati? - Vă ascult, fir-ar să fie.
Si înteleg ce simtiti. S- a schimbat, fără îndoială.
Amândoi ati trecut printr-o experientă groaznică,
tocmai de aceea el are nevoie de dragoste si ajutor din partea dvs.
Nu e fiul meu.
De ce faceti asta, doamnă Collins?
De ce o faceti?
Păreti perfect în stare să aveti grijă de băiat.
Aveti un salariu destul de bun pentru a-i acoperi nevoile personale,
nu înteleg de ce fugiti de responsabilitătile dvs de mamă.
Nu fug de nimic, mai ales nu de responsabilitătile mele.
Ba chiar am grijă de băiatul acela acum,
pentru că nu are pe nimeni.
Dar sunt îngrijorată pentru că ati încetat să-l căutati pe fiul meu.
De ce să căutăm pe cineva care a fost deja găsit?
- Pentru că nu l-ati găsit. - Identitatea lui a fost confirmată.
De cei mai buni specialisti în domeniul identificării copiilor.
Oameni care stiu ce fac.
Si eu nu?
Îmi pare rău...
Vă sunt recunoscătoare pentru tot ce ati făcut si stiu cât de mult vă străduiti.
Si să stiti că nu vreau să vă fac probleme.
Dar s-a comis o mare greseală si trebuie să mă ajutati să o repar,
ca să îmi găsesc fiul,
până nu e prea târziu.
Vă rog.
Nu vreau să vă mai retin, îmi pare rău, m-am enervat.
Vă rog să mă scuzati.
Da, domnule căpitan?
Sara, dă-mi-l la telefon pe doctorul Tarr.
Doamna Collins? Sunt doctorul Earl W. Tarr.
Căpitanul Jones m-a trimis.
Mă consultă uneori, în anumite cazuri referitoare la copii. Pot să intru?
Da. Vă multumesc că ati venit.
Începusem să cred că nu m-a crezut.
Am venit ca să punem lucrurile în ordine.
Unde-i băiatul?
Iată-l.
Frumos băiat. Are ochii dumneavoastră, nu-i asa?
Si nasul, putin.
Băiatul e în formă, desi a trecut prin atâtea.
Aveti un băiat foarte energic, doamnă Collins.
Credeam că ati venit să mă ajutati.
Asa este.
Căpitanul Jones a spus că băiatul a suferit serioase schimbări fizice.
De aceea am venit. Să vă asigur că îngrijorarea dvs de mamă nu are rost.
Îngrijorarea mea de mamă nu e pentru el, deoarece nu este fiul meu.
Astfel de afirmatii l-ar putea deprima pe băiat, nu-i asa?
Căpitanul Jones a spus că există o schimbare a înăItimii lui. Asa este?
Da.
Veniti.
Stai lângă perete.
E cu 10 centimetri mai scund.
Nu e niciun mister, doamnă Collins. Se stie că traumele psihice
pot afecta cresterea copiilor.
Din cauza stresului din ultimele 5 luni,
coloana lui vertebrală s-a contractat. E neobisnuit, dar foarte posibil.
Si circumcizia?
E foarte posibil ca răpitorul lui să fi considerat că asa e bine.
La urma-urmei, circumcizia e o măsură igienică.
Desi cred că a fost destul de traumatizant.
Nici nu mă miră că i-a fost afectată memoria.
Există o explicatie medicală pentru toate astea.
Dar e normal să puneti întrebări.
Trebuie să cunoasteti toate schimbările pe care le-a suferit de când a dispărut.
Credeti că nu stiu dacă este sau nu fiul meu?
Eu sunt mama lui.
Ceea ce înseamnă că nu puteti fi obiectivă.
Priviti prin prisma unei emotii puternice
un băiat care s-a schimbat fată de cum îl stiati.
Nu mai e acelasi băiat acum.
Asa cum un băiat care pleacă la război e schimbat când se întoarce acasă.
Inima unei mame, condusă de intuitie si emotie,
îsi dă seama de aceste schimbări si se revoltă.
Insistati că acesta nu este fiul dumneavoastră.
Dar asta nu schimbă lucrurile.
Voi supune teoria mea unui test al obiectivitătii.
De acord?
- E absolut revoltător. - Calmati-vă si ascultati-mă.
Ba nu, dumneavoastră ascultati-mă.
Vă rog.
Acel asa-zis doctor m-a făcut să par în fata vecinilor
o mamă îngrozitoare, care nu-si recunoaste propriul fiu.
Si ce-a aflat?
A găsit ce a vrut să găsească.
Ceea ce, evident, i-ati spus să găsească.
Doamnă Collins, nu aveti de ce să vă fie rusine.
Nu asta e problema, dacă îmi e rusine sau nu.
Problema e că pierdeti timpul, când ar trebui să-l căutati
pe fiul meu!
Dar raportul a fost finalizat, doamnă Collins.
Atunci vreau să-l primesc si eu, ca să-l resping,
înainte să-l mai vadă cineva.
Bine.
Da. Bună ziua.
Am terminat. Pot să mă duc în camera mea acum?
Da.
Noapte bună, mami.
Nu-mi spune asa!
Nu-mi mai spune asa!
Nu sunt mama ta!
Îl vreau pe fiul meu înapoi!
Tu nu esti fiul meu!
Îl vreau pe fiul meu înapoi!
Îmi vreau fiul înapoi!
Lua-te-ar naiba!
Îl vreau pe fiul meu!
Nu trebuia să tip la tine.
Esti doar un copil si...
...nu cred că stii ce faci,
si nici câtă durere provoci.
Dar trebuie să întelegi că fiul meu e viata mea.
El e tot ce am.
Indiferent ce crede politia,
indiferent ce crede toată lumea,
noi doi stim adevărul, nu-i asa?
Amândoi stim că tu nu esti Walter.
Trebuie doar să le spui că nu esti fiul meu.
Ca să-mi poată găsi fiul.
Te rog...
Vorbim mâine.
Alo?
Sunteti doamna Christine Collins?
Numele meu e Gustav Briegleb, sunt pastor al bisericii prezbiteriene Sf Paul.
Da, am ascultat ce ati spus la radio si vă multumesc.
Ati citit editia de azi a ziarului "The Times"?
Nu.
Aruncati o privire si apoi veniti să luati micul dejun la parohie,
cam peste o oră. Cred că trebuie să discutăm.
Cum?
"La solicitarea Politiei Los Angeles, dr Earl W. Tarr, specialist pediatru,
l-a examinat pe Walter Collins
pentru a stabili cauza scăderii în greutate,
a palorii, stării confuze si a altor simptome
prezente de la întoarcerea la mama sa, lunea trecută. "
Bine întors din condei, nu-i asa?
Prezente de la întoarcerea băiatului la mama sa...
Nu numai că sustin clar că sunteti mama băiatului,
dar insinuează că sunteti, cumva,
responsabilă pentru aceste schimbări
si că Politia e îngrijorată de situatia băiatului aflat la dvs.
Gustati ouăle, sunt foarte bune.
"Am examinat băiatul cu mare atentie, a declarat dr Tarr,
si este clar că are ceva de spus. Sunt sigur că"
peste ceva timp, băiatul va spune tot ce s-a întâmplat cu el,
dar nu înainte de a căpăta încredere în cine îl ascultă.
Pentru că asta lipseste aici, încrederea în spusele bietului pusti.
Când l-am examinat nu am găsit nimic care să contrazică opinia Politiei.
De ce fac asta?
Pentru a nu recunoaste că au gresit si v-au adus alt băiat.
Oricine citeste ziarul si are ceva minte, îsi dă seama de asta imediat.
Din păcate, nu e cazul a jumătate dintre cititorii ziarului "The Times".
Dnă Collins, consider că am o misiune, aceea de a scoate la iveală
lucruri pe care Politia nu doreste să le aflăm vreodată.
O politie care actionează prin violentă, abuzuri, crime,
coruptie si intimidare.
Când Davis a devenit comandant al Politiei, acum doi ani, a spus...
Vom lupta împotriva banditilor înarmati de pe străzile din Los Angeles.
Îi vreau morti, nu vii.
Si voi pedepsi drastic orice politist care va arăta milă fată de un criminal.
A luat 50 dintre cei mai nemilosi politisti
si le-a dat mitraliere si permisiunea de-a împusca pe oricine le stătea în cale.
I-a numit "Pistolarii".
Fără legi, fără procese, fără întrebări, suspendări sau investigatii.
Doar grămezi de cadavre, peste tot,
la morgă, în spitale, pe străzi.
Si nu pentru că Politia ar fi vrut să combată criminalitatea,
ci pentru că dorea să elimine concurenta.
Primarul Cryer si jumătate dintre politisti
controlează jocurile de noroc, prostitutia etc.
Pentru că, dacă le dai oamenilor libertatea de a face tot ce vor,
cum a dat Domnul în grădina Edenului, exact asta vor face.
Politia asta nu acceptă critica,
nici să fie contrazisă si nici măcar să fie pusă în încurcătură.
iar dumneavoastră i-ati pus în încurcătură, ceea ce nu le convine deloc.
Vor face tot posibilul pentru a vă discredita.
Am văzut asta de prea multe ori ca să mă însel acum.
De aceea am vrut să discut cu dumneavoastră.
Ca să vă spun ce vă asteaptă
si că vă voi ajuta să luptati cu ei.
Dacă doriti asta.
Vă sunt recunoscătoare pentru tot ce faceti si pentru tot ce ati spus,
dar eu nu am nicio misiune.
Eu vreau doar ca fiul meu să se întoarcă acasă.
Multi copii au fost victimele superficialitătii politiei de aici.
Din păcate, fiul dumneavoastră nu e primul dar, dacă faceti ceea ce trebuie,
ar putea fi ultimul.
Avea două carii, care trebuiau umplute.
S-a împotrivit putin, dar am avut eu grijă.
Si?
Fiul dvs avea dintii din fată separati de un mic tesut.
Eu îi asezasem la 3 milimetri unul de celălalt.
La băiatul din cabinet nu există distanta asta.
Poate fi din cauza cresterii? Pentru că asta vor spune.
În unele cazuri da, este posibil,
dar tesutul dintre dintii lui Walter împiedică asta.
Dintii nu se pot apropia decât printr-o operatie de îndepărtare a tesutului
si vă asigur că acel băiat nu a suferit o astfel de operatie.
Vreti să scrieti asta într-un document oficial?
Scuzati expresia, dar, la naiba, da.
Se pare că trece efectul anesteziei.
Dar mai bine scriu scrisoarea aceea chiar acum.
Să-i dăm pustiului putin de gândit.
Dacă este el, s-a schimbat enorm. Stii cine sunt?
Sunteti profesoară.
Da, dar si profesorii au un nume. Care-i al meu?
Nu-mi amintesc.
Vă cunosc, dar nu-mi amintesc cum vă cheamă.
Doamna Fox. Acum du-te la locul tău.
Nu am spus să iei un loc, am spus să te duci la locul tău.
Trebuie să stii care este, l-ai ocupat aproape un an.
Doamnă Collins, dacă e fiul dvs, eu îmi înghit linia.
Nu numai că dau în scris, dar sunt gata să depun mărturie la tribunal
sau în fata presedintelui Calvin Coolidge, dacă va fi nevoie.
Multumesc.
Ne vedem diseară, pentru emisiunea de la radio.
Succes.
Mă numesc Christine Collins. Bună dimineata.
Pe 10 martie, fiul meu de 9 ani, Walter Collins, a dispărut.
Si după 5 luni de căutări, mi-a fost adus un băiat din De Kalb, Illinois.
Mi s-a spus, ca si vouă, că acel băiat este fiul meu.
Nu e fiul meu.
Politia din Los Angeles a gresit.
Si acesta e motivul asa-zisei sale transformări.
Am scrisori de la profesorii si medicii săi,
în care se confirmă că nu e fiul meu.
Voi face copii ale acestora si le veti primi mâine.
Am dat Politiei mai multe sanse de a-si recunoaste greseala
si a reîncepe căutarea fiului meu.
Deoarece au refuzat,
sunt obligată să fac public cazul meu
si sper că aceasta îi va convinge
să termine ce au început si să-mi găsească fiul.
Vă multumesc foarte mult.
Morelli, caut-o pe femeia aia si adu-o aici.
Să intrati prin spate.
Da, domnule.
Pe aici, doamnă.
De ce intrăm prin spate?
Asa e ordinul. În fată e plin de reporteri.
Luati loc, doamnă. Căpitanul Jones va veni imediat.
Cine vrea să preia un caz de la Politia Călare Canadiană?
- Ybarra? - Ce? Au pierdut vreun elan?
E vorba de un tânăr imigrant ilegal, care trebuie extrădat în Canada.
Locuieste împreună cu vărul lui,
la o fermă de lângă Riverside, în Wineville.
Bine, mă ocup eu, tot n-am altceva de făcut.
Doamnă Collins.
Puteti să-l lăsati pe băiat aici. Va avea ea grijă de el.
Mari probleme ne-ati mai făcut, doamnă Collins.
Situatia asta a pus în încurcătură tot Departamentul de Politie.
Nu am vrut să pun pe nimeni în încurcătură.
Sigur că nu. Doar ati spus presei că v-am adus alt băiat, ca un compliment.
După ce am lucrat luni de zile la cazul dumneavoastră.
Vreti să ne faceti de râs? Asta vă dă satisfactie?
Sigur că nu.
Vreau să-mi găsiti fiul.
Stiti care e problema dvs? Vreti să evitati răspunderile dvs ca mamă.
Vă plăcea să fiti o femeie liberă, nu? Să nu vă faceti griji pentru copil,
să vă duceti unde vreti, să faceti tot ce vreti,
să vă întâIniti cu cine vreti...
Dar noi v-am găsit fiul, L-am adus înapoi
si acum e un obstacol pentru dumneavoastră.
De aceea, ati pus la cale planul ăsta,
ca să-l ia statul si să-l crească în locul dumneavoastră.
- Nu-i asa? - Nu este adevărat.
Nu? Si băiatul spune că e fiul dvs. De ce ar sustine asta?
Cum să se fi gândit să facă asta?
Nu stiu. Stiu doar că minte.
Poate că da. Poate că e un mincinos.
Dar asa a fost învătat, nu?
Amândoi sunteti niste mincinosi.
Sunteti o mincinoasă si faceti numai probleme.
Părerea mea e că n-aveti ce căuta pe străzile din Los Angeles.
Pentru că ori mintiti cu bună stiintă,
ori nu puteti deosebi minciuna de adevăr.
Care din două?
Sunteti o mamă rea sau faceti pe nebuna? Pentru că eu nu văd alte alternative.
Nu vă permit...
Vreti experti si doctori? Am si eu câtiva.
Doamnă Collins, insistati în continuare că băiatul de afară nu e fiul dvs?
Da.
- Vă rog, întoarceti-vă. - Ce?
- O să vă răniti. - Ce faceti? Nu puteti face asta.
O veti interna pe detinută
la Spitalul Municipal din Los Angeles, sectia de psihiatrie.
Ce?
În fisa ei va scrie asa:
Acuzata sustine că a fost înselată de Politie si de alte persoane,
care i-au adus un băiat si apoi au încercat să o convingă
că e al ei, dar ea sustine că nu este.
Luati-o.
Doamna Collins s-a prezentat la noi pe 10 martie 1928,
când a reclamat disparitia fiului ei în vârstă de 9 ani.
Băiatul a fost dispărut până în luna august 1928.
De la întoarcerea lui, ea s-a plâns că nu fiul ei
si a cerut în repetate rânduri să fie găsit.
Suferă de paranoia, mania persecutiei
si perceptie deformată a realitătii.
Poate fi un pericol pentru ea însăsi sau pentru altii.
Recomandăm internarea ei la Psihiatrie, până când îsi va recăpăta ratiunea.
- Numele? - Collins, Christine.
- E o greseală... - Numele ofiterului răspunzător?
Căpitanul JJ Jones, Politia Lincoln Heights.
Nu, vă rog. Politia vrea să mă pedepsească...
Dacă nu vă calmati, vă pun în cămasă de fortă. Asta vreti?
- Nu, doamnă. - Atunci purtati-vă frumos.
Cod 12.
Depărtati picioarele.
Mai mult.
Intrati.
Aceasta e rezerva dumneavoastră. Doctorul a plecat, dar vă va vedea mâine.
- Trebuie să vorbesc cu un sef de aici. - Îmi pare rău.
Asta e camera mea.
Pot să dau un telefon?
Aveti voie doar dacă vă purtati frumos.
Nu sunt permise ziare, reviste, radiouri, cărti
sau obiecte ascutite. E spre binele dumneavoastră.
Nu, asta e camera mea.
Camera mea.
Nu, asta e camera mea.
Camera mea.
Vreo problemă?
S-a încins cam tare, asta e tot.
O să-si revină imediat.
Vrei să mă ajuti? Caut ferma Northcott, din Wineville.
Ferma Northcott?
Da, aproape ati ajuns.
Mergeti înainte, spre vest, vreo 5 kilometri.
Apoi o luati la dreapta
si drept înainte si ati ajuns.
S-a întâmplat ceva acolo?
Nu. Anchetez un caz legat de un minor.
- Mersi pentru ajutor. - Cu plăcere.
Vino încoace!
Sunt de la politie.
Am mandat pentru un minor pe nume Sanford Clark.
Deschide usa si dă-te la o parte.
Încetează!
Opreste-te
sau îti apăs fata de podea.
Încetează.
Dă mâinile încoace.
Iisuse! Ce-i cu tine, pustiule?
Nu stii că e ilegal să ataci un politist?
Ce mai contează acum?
Doar te trimitem înapoi în Canada, băiete.
Nu e sfârsitul lumii.
Ce?
Nu mai poti rămâne în SUA cât vrei tu, amice.
- Nicio veste de la doamna Collins? - Absolut nimic.
Du-te acasă la ea si vezi ce face. Dacă nu e acolo, întreabă vecinii.
Sunt pastorul Gustav A. Briegleb, de la biserica presbiteriană Sfântul Paul.
Vă aduc cuvântul Domnului la Radio KGF. Bună seara.
Speram să avem un oaspete în această seară, dar întârzie.
Iar dacă ea nu e aici, ca să vă spună ce a spus presei azi după-amiază,
vă voi lămuri eu, pe cât posibil.
Vă voi spune ce s-a întâmplat si voi continua să vă spun,
în fiecare seară, aici, până când cineva va face ceva în această privintă.
As dori un bilet spre Canada.
La Alberta sau Vancouver, orice tren pleacă în seara asta.
Nu am nimic până acolo în seara asta. Tot ce pot face
e să vă dau un bilet până la Seattle.
De acolo, luati o cursă locală sau treceti granita cu masina.
E în regulă.
- Dus-întors? - Numai dus.
15 dolari.
Multumesc. Călătorie plăcută.
Micul dejun e peste jumătate de oră.
Trebuie să vorbesc cu medicul-sef.
Sala de mese e în capătul culoarului. Medicul vă va chema când va putea.
Ar trebui să mănânci.
Să mănânci e normal.
Trebuie să faci tot ce poti ca să pari normală.
E singura ta sansă.
- Mă numesc Carol Dexter. Tu? - Christine. Christine Collins.
Mănâncă tot. Stiu că e greu, dar trebuie să încerci.
Am auzit vorbindu-se. Esti aici cu Codul 12?
Din ordinul Politiei?
Doctorii de aici îsi imaginează că, dacă Politia te-a adus aici,
trebuie să existe un motiv.
La mine, nu există un motiv.
Sunt perfect sănătoasă mintal. Si le voi dovedi.
Cum?
Cu cât încerci să te porti mai normal, cu atât pari mai nebună.
Dacă râzi prea mult, esti isterică. Dacă nu zâmbesti, esti depresivă.
Iar dacă rămâi impasibilă, esti retrasă emotional
si, poate, catatonică.
Te-ai gândit mult la asta?
Da. Nu-ti dai seama?
Esti cu Codul 12, la fel ca mine.
Suntem aici pentru exact aceleasi motive.
Amândouă ne-am pus rău cu Politia.
O vezi pe femeia de acolo?
A fost măritată cu un politist care o bătea mereu.
Când a vrut să spună cuiva,
a adus-o aici.
Iar cea de-acolo...
Politistii l-au bătut măr pe fratele ei.
I-au rupt ambele mâini.
Iar când a vrut să spună totul presei...
Si tu?
Eu muncesc noaptea...
Adică...lucrez, noaptea.
În cluburi. În centru.
Un client începuse să mă lovească si nu se mai oprea,
asa că l-am reclamat si s-a dovedit că era politist.
Cât ai clipi...am ajuns aici.
Dar nu e posibil asa ceva.
Glumesti?
Se stie că femeile sunt fragile, emotive, fără logică,
si fără minte.
Si dacă spun ceva care deranjează,
sunt nebune date dracului.
Scuză-mi limbajul.
Dacă suntem ticnite, nimeni nu trebuie să ne asculte.
Cine e mai credibil? O nebună care vrea să strice reputatia Politiei
sau un politist?
Ajunse aici, ori ne purtăm cum trebuie si ne tinem gura, ori nu mai plecăm.
Sau plecăm acasă asa.
Opreste-te.
Te rog.
Clark...Sanford Clark.
Aici.
Actele sunt gata. Vei fi extrădat în Canada poimâine.
Politia va hotărî ce va face cu tine după aceea.
Sper că sederea ta aici te-a convins să nu mai încerci să treci granita ilegal.
Stati putin.
Vreau să vorbesc cu politistul care m-a adus aici.
- Sigur are ceva mai important de făcut. - Vă rog.
E important.
Christine Collins.
Dnă Collins, sunt dr. Jonathan Steele. Vă rog, luati loc.
Sper că v-ati simtit bine la noi până acum.
Da.
Credeam că v-a fost dificil la început.
Sigur că a fost foarte dificil, dar...
m-am simtit destul de bine.
Văd că v-au luat probe de sânge.
Pentru testul Wasserman. Să vadă dacă am sifilis.
Pentru că poate afecta mintea.
Faptul că ati fost testată pentru sifilis
v-a supărat?
Nu, mi s-a spus că e procedura standard, asa că nu m-a deranjat.
Chiar e procedura standard.
Trebuie respectată întocmai.
Îmi imaginez că pe unii i-ar putea deranja, dar
eu am înteles.
În fisa dvs. scrie că sunteti convinsă că politia
l-a înlocuit cu un băiat fals pe fiul dvs.
Nu e un băiat fals,
dar nu e băiatul meu.
Mi-au adus alt băiat. Fiul meu e încă dispărut.
Ciudat, pentru că am aici un articol dintr-un ziar
cu fotografia dvs la gară, întâmpinându-vă fiul.
Dumneavoastră sunteti în fotografie, nu-i asa?
Da.
Deci, la început, era fiul dumneavoastră.
iar acum nu mai este fiul dumneavoastră.
Vi se întâmplă demult să vedeti oamenii schimbati, altfel decât sunt?
Oamenii nu se schimbă.
Nu credeti că oamenii se schimbă?
Nu asta am...
Politia vă persecută?
Nu.
Politia e aici ca să vă protejeze.
- Da. - Într-adevăr?
Da.
Ciudat, pentru că, atunci când ati fost adusă aici,
i-ati spus asistentei-sefe
că Politia conspiră împotriva dvs.
si vrea să vă pedepsească cu bună stiintă.
Ori asistenta-sefă si rezidentele de aici
conspiră si ele împotriva dumneavoastră,
ori dvs v-ati schimbat părerea.
Aveti des probleme
în a deosebi realitatea de fantezie, doamnă Collins?
Îmi pare rău că v-am chemat pe vremea asta, dar băiatul a insistat.
Nu-i nimic. O să văd ce-are de spus si o să plec acasă.
Afară plouă cu găleata.
Sper să merite.
Iarăsi tu, da?
Ia să vedem.
Nu e usor, bine?
Nici să vin până aici pe ploaia asta nu a fost usor.
Vărul meu e Gordon Northcott.
E proprietarul fermei unde m-ati găsit.
A zis că mă lasă să stau acolo dacă am grijă de fermă
când e el plecat.
Treburi mărunte, ceva de genul ăsta.
A zis că pot să rămân cât vreau.
Am crezut că o să pot să si plec când vreau.
Vrei să spui că te-a tinut prizonier?
Când am ajuns eu acolo, păreai liber ca o pasăre.
Puteai să pleci oricând.
Ba nu.
Ce-i asta?
- O justificare a sederii tale ilegale? - Nu.
Nu e vorba de asta.
- Nu am timp de asa ceva, da? - Ascultati-mă.
- El a zis... - Ce?
Ce a zis?
A zis că, dacă încerc să fug, mă omoară.
Nu stiti cum e el,
ce-am făcut noi, ce m-a pus să fac.
Bine. Atunci ia-o de la început.
Ce te-a pus să faci?
Am omorât niste copii.
Ce?
N-am vrut, jur, m-a obligat să-l ajut.
A zis că, dacă nu vreau, mă omoară si pe mine.
Trebuie să mă ajutati, vă rog.
Mi-e frică. Nu vreau să merg în iad pentru că am omorât copii.
Ce copii? Despre ce vorbesti?
Nu stiu, nu le stiam numele.
Numele?
Câti?
Câti copii?
În total?
Vreo 20, cred.
Minti.
Ba nu, e adevărat, jur.
Vrei să spui că ai ucis 20 de copii?
Da!
De fapt, nu i-am mai numărat, după un timp.
Gordon a zis că unul sau doi poate că au scăpat.
Nimeni nu omoară din senin 20 de copii, da?
Noi am făcut-o.
Cum?
Aducea doar unul sau doi o dată, uneori câte trei.
Stiam mereu când urma să plecăm.
Curăta masina.
Verifica dacă sunt bune cauciucurile.
Verifica motorul.
Îi era teamă că
masina se va strica si ne vor prinde.
De fiecare dată, mergeam în altă directie.
Niciodată de două ori în aceeasi parte a unui oras.
Uneori mergeam cu masina ore întregi.
Până găseam pe cineva.
Aici erai.
Te-am căutat ca disperatii.
Ce?
Ai tăi au avut un accident.
Ne-au trimis să te căutăm. Sunt grav răniti.
Politia i-a dus la spital, dar n-au avut timp să te caute,
asa că ne-au trimis pe noi.
Haide, urcă. Repede.
Trebuie să te ducem la spital.
Ca să-ti vezi părintii.
Putini copii urcă în masina unui străin, dar, dacă văd acolo alt copil,
sunt convinsi mai usor.
Văzându-mă, se gândeau
că, dacă eu sunt acolo,
nu li se poate întâmpla nimic.
De câte ori urca unul în masină, îmi venea să mor.
Când ajungeam înapoi la fermă îi închideam în cotetul păsărilor.
Vă e foame?
Păzeste usa, Sanford.
Fii atent la usă.
Ce-i?
Nu vă fac niciun rău.
Vă e teamă că vă fac vreun rău?
Nu vă fac niciun rău.
Vino încoace.
Uneori, o făcea imediat.
Alteori astepta.
Mai aducea câtiva, până se adunau vreo patru sau cinci.
Da!
Nu mai tipati.
Sanford, ti-am zis să fii atent la usă!
Uneori
lăsa unul sau doi în viată.
Mai mult morti decât vii, de fapt.
Îmi spunea
"Termină-i, Stan, termină-i pe toti
sau te termin eu pe tine!"
Si asa făceam.
I-am omorât.
Asta am făcut.
I-am omorât, Doamne, i-am omorât!
Dumnezeule!
Uită-te la mine.
Pe copiii aceia, dacă i-ai mai vedea,
crezi că i-ai recunoaste?
Nu stiu.
S-ar putea.
N-am mai actualizat alea de mult dar, totusi...
Poate că...
Uită-te la astea, bine?
Dacă recunosti pe cineva, pune poza pe masă.
Îmi pare rău.
Doamne!
Eu n-am vrut, el m-a obligat.
Walter Collins, 9 ani Los Angeles
La naiba.
Si ăsta?
Uită-te.
Esti sigur?
Sunt sigur.
Iisuse Hristoase!
Doamne!
Doamne...
Iisuse Hristoase!
Ticălosul...
Minte. Te-ai prostit la cap, Les?
20 de copii, domnule.
Îsi bate joc de tine. Stie că a intrat în bucluc,
asa că a inventat o poveste cum că a fost fortat să rămână aici.
Cu tot respectul, domnule, nu cred.
Nu l-ati văzut. Pustiul e speriat de moarte.
L-a recunoscut pe acel băiat, Collins, dar noi l-am găsit, ai uitat?
Nu ai citit ziarele?
Sau poate că le-ai citit. Asta era?
Domnule, ascultati-mă...
Îmi cer scuze, domnule căpitan, dar a venit din nou.
Cine?
Pastorul Briegleb. Întreabă de Christine Collins.
Spune-i ticălosului să plece naibii din clădirea Politiei,
sau îl arestez pentru tulburarea linistii publice.
Am încercat, dar a zis că nu pleacă. Nici el, nici prietenii lui.
Ce naiba?
Iisuse.
Incredibil.
Domnule căpitan?
- Ybarra... - Da?
Fii atent.
Lasă tot si întoarce-te imediat aici.
Regulamentul spune că orice acuzatie de crimă
trebuie investigată.
E vorba de niste copii, pentru numele lui Dumnezeu!
Regulamentul e cum spun eu.
Îti ordon să te întorci aici cu pustiul ăla, ai înteles?
Nu discuta cu nimeni si adu-l aici pe pusti. Clar?
Cu nimeni.
Domnule căpitan Jones...
Băieti...
Ce naiba ati făcut cu Christine Collins? Si nu încercati să mintiti,
pentru că mai multi vecini au văzut-o în masina Politiei.
Doamna Collins a fost pusă sub protectia autoritătilor,
ca urmare a unei crize nervoase.
Ce?
Primeste cel mai bun tratament posibil. Si cu asta am terminat.
Următoarea.
- Haide, tu urmezi. - Pentru ce?
Pentru medicament.
Ce fel de medicament?
O să-ti facă bine. Te va ajuta să te relaxezi.
Nu vreau să mă relaxez.
- Trebuie să-l iei. - Dar nu stiu ce este!
Domnule doctor Steele!
Las-o.
Nu vreau să iau nimic, nu stiu ce e, nu am nimic,
asa că nu am nevoie de medicamente.
Nu aveti nimic.
Nu am nimic.
Nu, vă simtiti bine.
Da, asa este.
Păi, atunci nu aveti nimic împotrivă să semnati asta.
Astfel, recunoasteti că v-ati înselat când ati spus că băiatul
pe care vi l-a adus Politia nu este al dumneavoastră,
că Politia a procedat corect când v-a trimis aici pentru observatii
si că întreaga răspundere vă apartine. Semnati.
Nu semnez asa ceva.
Înseamnă că starea dumneavoastră nu s-a ameliorat.
Semnati si veti pleca de-aici chiar mâine dimineată.
Dar nu m-am înselat. Nu e fiul meu.
Fiul meu e încă dispărut.
Doamnă Collins, deveniti cam agitată.
Da, dar...Nu semnez, pentru că nu este fiul meu!
Infirmier!
Acela nu e fiul meu.
- Infirmier! - Fiul meu a dispărut!
Pacienta are o criză de isterie.
Administrati-i un sedativ!
Nu vreau!
Încetati!
Deschide gura.
Înghite.
Nu te băga!
Nu te priveste.
Nu te băga. E treaba politiei.
Voi, toate. Nu vă băgati sau veti avea probleme.
Nu ai destule probleme cu legea, fiind o târfă?
Atac asupra unui cadru medical. În sala 18.
Nu! Opriti-vă!
Încetati!
Haide, băiete.
Walter Collins, 9 ani.
Scuză-mă.
E în regulă, îl preiau eu.
Dar...
Trebuie să-i punem niste întrebări.
Multumesc. Să mergem.
Freddy, Ross, veniti cu mine. Vă explic totul pe drum.
Am înteles.
Nu trebuia să faci asta.
Asa am vrut eu.
M-am simtit bine.
Am pierdut doi bebelusi din cauza unor medici perversi.
N-am avut ce face.
N-am avut cum să lupt împotriva lor.
Tu ai. Să nu te opresti.
Nu.
Să-i ia naiba, pe ei si pe toti ai lor.
Nu asa vorbeste o doamnă.
Păi...
Uneori exact asa trebuie să vorbesti.
Da?
Când nu mai ai nimic de pierdut.
Nu ai voie aici.
Controlează casa.
Tu, hambarul.
Nu e nimeni.
Nici aici.
Adu o lopată.
Bine.
Să mergem.
Haide.
Arată-mi.
Haide, arată-mi.
Acolo?
Sigur?
Da.
Sapă.
Tu i-ai îngropat, tu o să-i dezgropi.
Haide, sapă.
Fă ce-ti spun. Sapă.
Doamne...
Sunati la sectie.
Să vină urgent legistul si toti politistii pe o rază de 35 km.
Apoi dati-l în urmărire pe Gordon Stewart Northcott.
Datele lui sunt în masină. Haideti.
Opreste-te, băiete.
Poti să te opresti. S-a terminat.
De-acum ne ocupăm noi de tot.
De-acum ne...
Ne ocupăm noi de tot, da?
Gata, s-a terminat.
E în regulă.
E în regulă. S-a terminat.
Fisa.
Retrage-te, te rog.
Văd că refuzati în continuare medicatia si hrana.
Sase zile, doamnă Collins, si niciun progres.
Va trebui să recurgem la măsuri mai drastice.
Dar poate vreti să dovediti că vă simtiti mai bine,
semnând asta.
Du-te naibii, tu si toti ai tăi.
Camera 18.
Vreau să vorbesc cu cineva din conducere, imediat.
Vă rog.
Cine e sef aici?
Eu sunt medicul-sef.
Sunteti medicul care a internat-o pe Christine Collins?
Îmi pare rău, nu discutăm despre cazurile noastre cu nimeni.
Ba despre acesta veti discuta. Cititi aici.
Cititi.
Opriti-vă.
Doamnă Collins, pentru ultima dată. Vreti sau nu să semnati scrisoarea?
Nu.
Puteti pleca.
Ce?
Hainele dumneavoastră sunt alături, vă puteti schimba acolo.
- Alături? - Da, exact.
Du-te să-i arăti.
Dumnezeule.
Soră, vreau să văd orice hârtie aveti privind cazul dnei Christine Collins,
chiar în clipa asta. Ai înteles? Absolut tot.
Când va fi externată?
Uraganul loveste Palm Beach! Babe Ruth loveste si câstigă!
Cadavre de copii găsite în Riverside!
Cea mai gravă crimă comisă vreodată în Los Angeles!
Băiatul Collins, presupus mort!
Doamnă Collins, îmi pare foarte rău.
Domnule căpitan, modul în care v-ati ocupat de cazul Christine Collins
a expus Politia oprobriului public.
Putem fi trasi la răspundere atât civil, cât si penal.
Nimeni nu putea sti ce s-a întâmplat la ferma aceea.
Nici noi, nici Comisariatul local.
În ceea ce-o priveste pe doamna Collins,
încă nu sunt convins că fiul ei se află printre victime.
- Nu? - Nu.
Patru băieti din fotografiile cu copii dispăruti seamănă cu el.
Poate că Sanford Clark s-a înselat.
Poate că da. Si atunci mă întreb.
Cui îi pasă?
Domnule?
Primarul vrea ca povestea asta să fie uitată.
Eu vreau ca povestea asta să fie uitată.
Iar pentru asta, trebuie să nu mai sustii
că Walter Collins nu se află printre băietii ucisi la ferma aia.
Pentru că, dacă băiatul pe care l-ai adus nu e Walter Collins si nu e nici mort,
atunci unde naiba e?
Oamenii vor vrea să stie de ce nu l-am găsit,
de ce nu ne facem treaba.
Dar dacă, pe de altă parte,
este sau ar putea fi printre cei ucisi în Wineville,
atunci nu vor mai fi întrebări.
E un moment de stânjeneală prin care va trebui să treci.
Dar mai bine o mică stânjeneală decât o mare problemă, nu-i asa?
Da, domnule.
Băiatul e dispărut de aproape un an.
Dacă era să fie găsit, s-ar fi întâmplat până acum.
Indiferent dacă e la ferma aia sau nu, probabil e mort pe undeva.
Mama lui mai bine acceptă acum decât mai târziu, nu crezi?
- Da, domnule. - Bine.
Asta e tot, dle căpitan.
Dacă asta vrei, atunci am terminat.
Sună la închisoare si spune-le că-l trimitem acolo până la proces.
Stati putin. N-am făcut nimic. Atunci nici măcar nu eram aici.
Sustinând că esti Walter Collins, ai împiedicat o anchetă a politiei
asupra unui caz de răpire si crimă.
Poti fi acuzat de complicitate la crimă. Si asta e foarte rău.
La închisoare e mult mai rău ca la casa de corectie sau la orfelinat.
Mult mai rău.
Nu puteti face asta. Sunt doar un copil.
Si Sanford Clark e copil. Are 15 ani. Si merge la închisoare.
Toti criminalii si complicii lor merg la închisoare. Se stie asta.
Luati-l de aici. Nu mai am ce face.
Stati, nu vreau la închisoare.
Dovedeste-o.
Stiam că la Los Angeles se fac filmele cu Tom Mix.
M-am gândit că o să mă întâInesc cu Tom Mix si poate mă lasă
să-i călăresc calul.
Pe calul lui îl cheamă Tony, stiati asta?
Cum vă simtiti?
Bine.
O masină a politiei e încă în fată.
Cred că asteaptă să vadă ce avem de gând să facem.
- Mă duc acasă. - Si apoi?
Apoi mă voi gândi la ce le-au făcut acelor femei
si la ce au făcut în cazul lui Walter.
Mereu îi spuneam să nu înceapă niciodată o bătaie, dar întotdeauna să o termine.
Nu eu am început bătălia asta, dar o voi termina.
Dnă Collins, cred că ati câstigat suficientă notorietate
încât să nu vină politia după dvs. în văzul lumii.
Dar trebuie să vă avertizez că
asta s-ar putea schimba dacă-si vor considera pozitia amenintată.
Chiar foarte repede.
Ce-o să mai îmi facă acum?
N-au nimic împotriva mea.
Mă duc acasă acum.
Vancouver, Canada 20 septembrie 1928.
Bună, surioară.
Gordon.
Nu stiam că te-ai întors în oras.
Da, am venit acum câteva zile.
Am vrut să-ti fac o surpriză. E în regulă?
Da.
Sigur că da.
Intră.
Unde e nepotica mea?
S-a dus în oras. Se întoarce diseară.
Bob e aici.
Bine, o să-l întreb dacă pot să stau la voi câteva zile.
- Să stai? - Da.
Pot să mă duc până la baie?
Drumul a fost lung si as vrea să fac un dus.
Desigur.
El era?
Bine, du-te la vecini, iar eu voi chema politia.
Fugi.
Centrala. Unde vă fac legătura?
E la etaj.
Voi intrati prin spate.
Doamnă Collins, as dori să vi-l prezint pe prietenul meu, domnul Hahn.
Doamnă Collins...
Sincere condoleante pentru pierderea suferită.
Putem intra?
Vă multumesc, dar încă nu au fost identificate
rămăsitele pământesti ale fiului meu.
Stiu că nu vă e usor.
Fiica mea a murit de poliomielită, acum 5 ani.
Nu există zi în care să nu mă gândesc,
"Trebuie să-i spun asta lui Claudine". Apoi îmi amintesc că ea nu mai e.
Vă rog să luati loc.
Am dat telefoane toată dimineata,
pentru o audientă la Comisariatul de Politie,
dar mi-au spus să nu depun mărturie si să nu chem martori,
pentru că nu e necesar.
Stiu. Potrivit surselor mele, Comisariatul va sustine
că Jones si Politia din Los Angeles nu au gresit absolut cu nimic
si că întreaga vină apartine băiatului.
iar pe dumneavoastră au fost obligati să vă interneze, ca să fiti în sigurantă.
Cred că trebuie să angajez un avocat si să-i dau în judecată.
Am fost la cel mai bun avocat din oras, care a pledat în 4 procese
împotriva Primăriei si a câstigat. Din păcate, nu ne putem permite
să îl angajăm.
Înteleg.
De aceea eu voi face asta gratis.
E o onoare pentru mine să vă apăr cauza, doamnă Collins.
În 15 ani de când sunt avocat nu am văzut niciodată pe cineva
să lupte cu atâta hotărâre
împotriva unei nedreptăti atât de evidente.
Multumesc.
Da?
Numele meu e S.S. Hahn si am un ordin judecătoresc
pentru eliberarea imediată a tuturor femeilor internate
în această institutie pe baza asa-numitului Cod 12,
în vederea unei anchete oficiale pentru stabilirea motivelor internării lor.
Îmi pare rău, dar medicul-sef nu...
Doamnă, nu ati înteles.
Ori le dati drumul persoanelor mentionate,
ori veti ajunge dvs după gratii.
Nu vă pot permite...
Doamnă, dati-vă la o parte.
D-le Northcott, aveti vreun comentariu privind arestarea dumneavoastră?
Nu, mă simt bine.
Am fost într-o mică vacantă, a fost o vacantă foarte plăcută.
Politia a avut grijă să mă distrez grozav.
Cum ati făcut ca să nu fiti prins?
Păi, am fost prins, nu-i asa?
Credeam că nici nu vor să mă prindă, până de curând.
Nici nu au încercat.
Valiza mea încă are initialele mele pe ea.
Stiti de ce vă căuta politia?
Nu, dar cred că ar fi mai bine dacă nu mi-as da cu părerea.
Nu aveti nimic să le spuneti părintilor copiilor pe care i-ati ucis?
Nu comentez.
Domnule primar Cryer...
Ce surpriză.
Ca si astea.
Citatii, cereri pentru depozitii, interogatorii,
toate cerute de domnul Hahn si noua lui clientă, Christine Collins.
Nu le citi acum.
Vei primi imediat un exemplar din fiecare.
Consiliul municipal a mai hotărât
să se implice în povestea asta, începând chiar de acum.
Fir-ar să fie!
Credeam că totul va fi uitat.
E an electoral, nu-mi permit astfel de subiecte de ziar.
Va fi uitat, domnule. I-am dat căpitanului Jones instructiuni clare.
Mă tem că scuzele lui publice nu vor fi suficiente.
Dacă îl scoatem din peisaj pentru un timp,
poate că spiritele se calmează, până la sfârsitul audierilor.
Ce se întâmplă?
E cea mai mare manifestatie pe care am văzut-o vreodată.
Manifestatie?
Da, în favoarea acelei femei, Collins, îti vine să crezi?
Doamne!
Misterioase sunt căile Domnului, doamnă Collins.
Doamnelor si domnilor, atentie, vă rog.
În această sală s-au adunat mai multi oameni ca niciodată.
De aceea, vă rog să vă abtineti de la orice fel de manifestare.
Suntem aici pentru a cunoaste toate detaliile acestui caz
si vom asculta pe toată lumea,
chit că vom sta aici o săptămână întreagă.
Domnule Thorpe, nu văd aici pe nimeni de la Comisariatul Politiei.
Este în sală cineva de la Departamentul de Politie?
Comandantul Davis este aici?
Căpitanul Jones este aici?
- Reprezintă cineva Politia? - Să mergem în sala de vizavi putin.
Trebuie să vedeti ceva.
Nu-mi place că trebuie să amân sedinta înainte chiar de a începe,
dar trebuie să dau câteva telefoane.
Politia a vrut audieri cu usile închise,
pentru a evita exact haosul care există peste stradă.
Doamnă Collins.
Sunt Leanne Clay.
El este sotul meu, John.
Vreau să-mi exprim întreaga compasiune.
Ne-a fost greu când asteptam să ne spună ceva de fiul nostru, David,
dar ce se întâmplă acum
ceea ce v-a făcut Politia
este, pur si simplu
de neconceput.
Ridicati-vă.
- Vă rog să luati loc. - Aduceti-l.
Bună.
Te-am văzut în ziare.
Mare curaj ai avut să înfrunti politia asa.
Acuzatul e rugat să se ridice.
Gordon Stewart Northcott,
esti acuzat de comiterea a trei crime cu premeditare
si a altor 17 delicte anchetate de Procuratura locală.
Cum pledezi?
Nevinovat, onorată instantă.
Poti să iei loc, domnule Northcott.
Pentru că acuzatul ar putea fugi în afara tării,
nu va fi stabilită nicio cautiune.
Curtea a stabilit ca audierile preliminare să aibă loc mâine dimineată.
Copilul Walter Collins a fost dat dispărut pe 10 martie 1928.
Apoi a fost dat în căutare la nivel national.
Pe 18 august, am primit o telegramă în care eram anuntati
că un băiat cu semnalmentele lui a fost găsit în De Kalb, Illinois.
La interogatoriu a afirmat că e Walter Collins.
Am făcut demersurile necesare aducerii lui înapoi în California.
Iar doamna Collins v-a spus că nu este fiul ei.
Da, i-a contestat identitatea, în pofida tuturor dovezilor.
Dar, după cum au demonstrat evenimentele ulterioare, avea dreptate.
Ce v-a determinat să o internati într-un spital de psihiatrie?
Dacă băiatul era sau nu fiul ei nu a contat când am decis asta.
În acea perioadă, ea se comporta ciudat.
Avea o atitudine rece si impasibilă,
mai ales la întâlnirea cu băiatul găsit de noi în De Kalb,
dar si în discutiile ulterioare.
Datorită acestui comportament, am decis internarea ei
la sectia de Psihiatrie a Spitalului din Los Angeles.
Pur si simplu.
Pocniti din degete si o femeie nevinovată e fortată să intre la balamuc.
Nu a fost fortată.
Orice familie din acest stat e în mare pericol dacă un sef de politie
poate chema o femeie în biroul lui, iar 5 minute mai târziu
aceasta e internată fortat la Psihiatrie, din ordinul lui.
Nu a fost fortată.
Nu a fost fortată!
Ce ati spus, domnule căpitan?
Nu a fost fortată. A fost trimisă sub escortă.
Escortată, fortată, verbul nu contează.
Ce contează este că internarea a fost ordonată fără mandat.
Am o copie la indigo a declaratiei pe proprie răspundere
anexat la dosarul "Statul California contra Christine Collins".
Cine a semnat declaratia?
Eu.
Să vedem dacă am înteles bine.
O femeie e trimisă la balamuc, fără mandat, pentru că nu exista asa ceva.
Când mandatul este, în sfârsit, scris, câteva zile mai târziu,
nici nu mai trebuia semnat sau avizat de un judecător,
pentru că ea era deja la ospiciu.
Asa este, domnule căpitan?
Practic, da.
A trebuit să fac o exceptie, pentru că situatia era iesită din comun.
Suntem noi de vină că am fost mintiti de un băiat
care sustinea că este Walter Collins? Nu.
Având în vedere declaratiile lui si comportamentul ei ciudat,
cine nu s-ar fi întrebat dacă nu cumva are ceva la cap?
Pentru că v-a contrazis?
Nu, pentru că nu asculta.
Pentru că persista în încăpătânarea ei,
pentru că voia să rezolve cazul singură,
în loc să îl lase în grija cuiva calificat pentru asta.
- Pentru că ea... - Lupta pentru viata fiului ei!
Un băiat care ar trăi acum, dacă voi nu pierdeati timp pretios
sustinând că nu ati gresit cu nimic.
Si, până la urmă...
...asta s-a întâmplat, nu-i asa?
La un moment dat, în timp ce se întâmplau toate astea,
Walter Collins a fost ucis cu sălbăticie,
împreună cu alti 19 băieti,
la ferma Northcott din Wineville.
Asa este, domnule căpitan?
Da, asa este.
Nu mai am întrebări.
Deci, după mari eforturi, am reusit să aflăm cine e acest băiat,
care a generat atâtea probleme.
Este Arthur Hutchins, din Cedar Rapids, Iowa.
Odată cu asta si cu arestarea celui vinovat de asasinarea
adevăratului Walter Collins, am clarificat 2 dintre cele mai mari misterioase cazuri
din istoria Los Angelesului.
Sper că dumneavoastră, domnii de la presă,
veti scrie si despre lucrurile bune pe care le facem,
nu doar despre greselile pe care le comitem uneori.
Domnilor, permiteti-mi să v-o prezint pe adevărata mamă a băiatului,
doamna Janet Hutchins.
Arthur.
Sper că nu v-a făcut prea mari probleme.
Nu, deloc.
Vreti să faceti o fotografie, băieti?
Doamnă Hutchins, doamna Collins, femeia la care a locuit,
ar dori să păstreze astea.
Sunt hainele lui.
Multumesc.
Nu-i drăgut, Arthur?
Multumeste-i domnului politist.
Nu le vreau. Dati-le altcuiva.
Precoce pustiul, nu-i asa?
Nu eu am fost de vină, ci politia.
Ei au spus că sunt Walter Collins, nu eu. N-a fost ideea mea.
Nu a fost ideea mea!
Asa, dă vina pe politie când gresesti. Am mai văzut asta în ultima vreme.
Ai grijă de tine, Arthur.
Drum bun.
Gata, băieti, asta e tot pe ziua de azi.
Era 10 martie.
M-am întors acasă de la serviciu
si fiul meu de 9 ani, Walter, dispăruse.
Căpitanul Jones a actionat conform unei informatii pe care o credea corectă.
Walter Collins avea un mic spatiu între dinti...
Băiatul acela nu a fost niciodată elevul meu, pot să vă asigur.
Suntem încrezători că bunii nostri prieteni, politistii,
ne vor indica persoanele al căror comportament
este inacceptabil pentru societate.
Era cu 10 centimetri mai scund decât la ultima măsurătoare...
Unele dintre aceste fotografii ilustrează
ceea ce mi-a spus Sanford Clark.
- A ajutat la uciderea acestui copil. - Multumesc, dle detectiv.
Doamnelor si domnilor jurati, vă rog să priviti aceste fotografii.
Ele arată, fără urmă de îndoială, circumstantele
si natura acestor crime.
Sunt aici, domnule pastor.
Când Walter era aici, intram în camera lui când dormea.
Si, chiar dacă nu-l vedeam si nici nu-l auzeam,
îi simteam prezenta.
De aceea nu cred că Walter a murit.
Îi simt încă prezenta.
Doamnă Collins...
Nu, stiu ce a spus politia.
Dar unele cadavre găsite la ferma aceea
nu au putut fi identificate.
Si poate că pustiul acela s-a înselat când a ales poza lui Walter.
Înteleg că nu puteti accepta.
Nicio mamă n-ar putea.
Dar cred că e momentul să lăsati totul în urmă
si să vă continuati viata.
Fiul dumneavoastră asa ar fi vrut.
Poate că da.
Poate vrea să-l caut în continuare.
Poate e undeva si mă asteaptă.
Cred că, într-adevăr, asteaptă.
Asteaptă în locul acela unde ne ducem toti cândva,
ca să-i întâlnim pe cei dragi.
Si, în ziua aceea, el va sti că ati făcut tot posibilul.
Totul.
- Ar trebui să mergem. - Imediat.
Sedinta începe.
Completul de judecată a ascultat toate mărturiile
si, având în vedere faptele prezentate,
recomandăm ca suspendarea căpitanului Jones
să devină permanentă.
Liniste, vă rog.
Domnule presedinte, juriul a dat verdictul?
Da, onorată instantă.
Acuzatul e rugat să se ridice.
În al doilea rând.
Pasii urmati într-o investigatie vor fi schimbati
fată de reglementările si procedurile prin care un cetătean
al acestui oras poate fi internat
într-un spital de psihiatrie.
Puteti citi verdictul.
Noi, juratii, considerăm că acuzatul, Gordon Stewart Northcott,
este vinovat de toate capetele de acuzare de crimă cu premeditare.
În sfârsit, reinstaurarea încrederii în Departamentul de Politie
poate fi realizată numai
prin schimbarea din functie a sefului Politiei.
Curtea recomandă aceasta.
Declar sedinta închisă.
Acuzatul doreste să facă vreo declaratie înainte de aplicarea sentintei?
Vreau să fie foarte clar...
Nici nu asteptam altceva de la dumneavoastră,
"onorată" instantă, sau de la acest tribunal.
Singura care merită consideratie este ea,
pentru că e singura care nu m-a vorbit de rău în presă,
e singura care stie ce înseamnă să fii persecutat de politie
pentru ceva ce n-ai făcut...
Ajunge.
Si să fii aruncat într-o gaură, ca un sobolan, si uitat acolo.
Nu l-am ucis pe fiul dumneavoastră, doamnă Collins.
Domnule avocat, să înceteze!
Nu am făcut asta.
Controlati-vă clientul,
sau ordon încătusarea lui.
Dă-mi drumul!
Gordon Stewart Northcott...
În urma verdictului, veti fi detinut la închisoarea San Quentin,
unde veti avea regim de izolare pentru o perioadă de 2 ani.
Până la 2 octombrie 1930,
zi în care
vei fi spânzurat.
Dumnezeu să aibă milă de sufletul tău.
30 septembrie, 1930
Pot să iau o pauză de 10 minute?
Desigur.
Stii...
Într-una din zile, chiar ar trebui să-ti iei pauza asta de 10 minute.
ti-ar prinde bine.
Mai vedem.
Sunt Christine Collins. Am telefonat si ieri.
Mă întrebam dacă v-ati uitat în arhivă,
poate există cineva cu semnalmentele fiului meu.
Walter Collins.
Înteleg.
Dacă nu vă deranjează, voi mai telefona peste o lună.
- Multumesc mult. - Doamnă Collins.
- Eu doar... - Da, stiu.
De fapt, despre asta voiam să vorbim.
Este vorba de Walter.
Am primit o telegramă foarte ciudată.
De la cine?
Gordon Northcott.
A cerut să vă vadă.
De ce?
Stie că încă vă căutati fiul si, înainte să moară...
Spune că a mintit când a spus că nu l-a ucis pe Walter.
Christine...
Vrea să recunoască, în sfârsit, că el a făcut-o.
A spus că, dacă te duci la el, îti va spune adevărul, direct,
ca să-ti poti continua viata si să-ti regăsesti pacea sufletească.
Asa cum stii, va fi executat poimâine, la San Quentin.
Deci n-ai prea mult timp.
Mi-a trebuit aproape toată dimineata să fac toate demersurile.
Se pare că esti prima femeie, în 30 de ani, căreia i se permite
să viziteze un criminal în serie,
în ziua de dinaintea executiei sale.
E totul în regulă, doamnă?
Da.
Vom fi la usă.
20 de minute.
Bănuiesc că n-ai o tigară.
Domnule Northcott, m-ai rugat să vin aici.
Ai spus că, dacă vin, îmi spui adevărul despre fiul meu.
Da, ai dreptate, asa am spus.
Dar vezi tu...
Adevărul e că nu credeam că o să vii.
Si acum...
Si acum ce?
Nu mă asteptam să...
Nu vreau să te văd.
Nu vrei să mă vezi?
Nu.
Nu pot să fac asta. Nu vreau să vorbesc cu tine,
nu pot, având în vedere ce mi se va întâmpla mâine.
Una a fost să trimit telegrama, a fost foarte simplu,
dar acum, că esti aici,
în persoană, stii...
Nu pot să-ti spun ceea ce vrei să auzi.
De ce nu?
Pentru că nu vreau să mor cu o minciună pe buze.
Mi-am ispăsit pedeapsa.
L-am rugat pe Dumnezeu să mă ierte si cred că m-a iertat.
Si m-am purtat bine de atunci.
Dar dacă mint acum, dacă păcătuiesc iar,
nu voi mai avea timp si nu voi mai fi iertat.
Si nu vreau să ajung în iad.
Domnule Northcott, tu m-ai rugat pe mine să vin aici.
Domnule Northcott, te rog să te uiti la mine.
L-ai ucis pe fiul meu?
- Nu stiu despre ce vorbesti. - Ba stii.
L-ai ucis pe fiul meu?
ti-am spus, nu vreau să vorbesc cu tine acum.
L-ai ucis pe fiul meu?!
L-ai ucis pe fiul meu?
- Nu stiu. - Nu stii? Nu-ti amintesti?
L-ai ucis pe fiul meu?
Nu stiu.
Răspunde-mi.
- Nu stiu. - Răspunde.
L-ai ucis pe fiul meu?
- Păstrează distanta. - Sau ce?
L-ai ucis pe fiul meu?
Îi stii numele.
Îi stii numele, ai spus că era un înger.
Îi stii numele! L-ai ucis pe fiul meu?
- Nu vreau să spun. - L-ai ucis pe fiul meu?
L-ai ucis pe fiul meu? Răspunde-mi.
- De ce? - Răspunde-mi!
- Îmi faci ceva? - Sper să ajungi în iad.
Sper să ajungi în iad!
- L-ai ucis pe fiul meu? - Paznic!
Paznic!
L-ai ucis pe fiul meu?
- Haideti. - Să ajungi în iad.
Sper să ajungi în lad.
Sper să ajungi în iad!
L-ai ucis pe fiul meu?
Gordon Stewart Northcott, ai fost condamnat pentru crimă.
Pedeapsa este moartea prin spânzurare.
Nu există nicio anulare sau amânare a pedepsei,
asa că executia va avea loc,
după cum prevede legislatia statului California.
Vrei să rostesti ultimele tale cuvinte?
Nu.
N-am nimic de spus.
Am cugetul curat,
pentru că m-am spovedit, asa cum am dorit.
O să mă doară?
Nu mă faceti să urc asa de repede!
Vă rog, nu!
13 trepte... 13 trepte...
Dar nu m-am atins de toti, ticălosilor.
Nu i-am atins pe toti!
Vă rog!
O rugăciune... vă rog.
Doamne!
Vă rog.
Vă rog, cineva să spună o rugăciune pentru mine!
27 februarie, 1935
Diseară e petrecere la mine acasă, cu ocazia premiilor Academiei.
Vii si tu?
Am o mie de formulare de completat.
Haide, te rog...
Liniile telefonice sunt blocate de-aici până la Baltimore.
Cineva trebuie să rezolve problema.
Distractie plăcută. Eu voi asculta la radio.
Bine.
Noapte bună.
Ascultă, eu chiar...
Bună, Ben.
Mă întâlnesc cu niste prieteni la Musso & Frank, diseară.
Vom urmări ceremonia decernării Oscarurilor la restaurant.
Va fi o seară de neuitat.
Mi-ar plăcea să vii si tu.
Am multă treabă aici.
Noapte bună.
Ben!
Am pariat 2 dolari că "S-a întâmplat într-o noapte"
va câstiga la "Cel mai bun film".
Se pare că aici numai eu cred că are mai multe sanse decât "Cleopatra".
Dacă va câstiga, am putea sărbători mâine seară?
S-a făcut, Christine. La revedere.
Dacă o să câstige, te sun.
Eu voi fi aici.
Supraevaluat.
Cu Clark Gable si Claudette Colbert, fără comentarii.
Dati-mi plicul, vă rog.
Si câstigătorul este...
"S-a întâmplat într-o noapte".
Stiam eu.
Fac cinste.
Christine Collins?
Da, eu sunt.
Sunt doamna Clay, vă mai amintiti de mine?
Doamnă Clay, sigur că îmi amintesc.
V-am sunat imediat.
Ce s-a întâmplat?
Politia tocmai ne-a sunat. L-au găsit pe băiat, Christine.
Unde este?
La circa de politie Lincoln Heights. Ne ducem acolo chiar acum.
Vin si eu.
Am vrut să-l văd, dar au spus că trebuie să vorbească ei cu el mai întâi.
Dar sunt siguri?
Sunt siguri.
Dar mai important e că... eu sunt sigură.
E chiar băiatul meu, e David. Trăieste, Christine.
L-au găsit în Hysperia.
Te-au rugat să-i ajuti să găsească un câine.
Da.
După ce ai urcat în masină, ce s-a întâmplat?
Am mers mult timp, până am ajuns la o fermă.
Haide, David.
David, haide! Nu te mai împotrivi atâta!
Mai erau copii acolo?
Da, cinci, cred.
Dar a trecut mult timp de-atunci.
Salut, băieti. El e David.
Stiu că o să vă împrieteniti.
Dati-vă înapoi! Gura!
Ai vorbit cu ei?
Da?
Îti amintesti numele lor?
Da.
Doi dintre ei erau frati. Cred că îi chema... Winslow.
Mai era un băiat mai mare, îI chema Jeffrey.
Si mai era Walter.
Walter?
Da.
Îmi amintesti numele de familie al lui Walter?
Collins...
Walter Collins.
Spune-mi ceva.
Dacă abia îti amintesti numele celorlalti,
cum de mai stii numele lui complet?
Pentru că a făcut ceva.
Walter si Jeffrey vorbeau.
Au tot căutat, până au văzut că într-un loc sârma era ruptă.
Puteam să iesim pe-acolo.
Când am fugit am făcut mult zgomot.
Si era întuneric.
Asa că m-am încurcat în sârmă.
Ajutor!
Mi-am prins piciorul.
Ajută-mă, te rog!
O să vină!
Fugi!
Unde naiba...
Hei!
Întoarceti-vă imediat!
Stati pe loc!
Vezi ce fac ceilalti.
Băieti! vin eu după voi!
Fir-ar să fie!
O să vă găsesc, oriunde ati fi.
- Nu sunt aici! - Haide, urcă în masină.
Vă găsesc eu.
Fir-ar să fie!
Urcă în masină, Sanford.
De atunci, nu l-am mai văzut pe niciunul dintre ei.
Deci nu stii dacă a reusit să-i prindă?
Nu.
Tot ce stiu e că
dacă Walter nu se întorcea să mă ajute,
nu cred că mai ieseam vreodată viu de acolo.
Bine.
Ce s-a întâmplat apoi?
Am evitat să merg pe sosea, până am văzut un tren oprit la un macaz
si m-am urcat în el.
De ce n-ai povestit nimănui ce-ai pătit?
Mi-a fost frică.
M-am gândit că o să mă caute,
pe mine sau pe ai mei.
Asa că nu am spus nimănui.
Eram pe cont propriu, până când mi-a dat să mănânc o doamnă,
doamna Lansing.
I-am spus că sunt orfan si nu am unde să stau.
Mi-a spus că pot rămâne acolo.
Si asa am făcut.
În fiecare noapte mă trezeam, crezând că ei sunt afară, la fereastră.
Apoi am auzit politia vorbind la radio
despre ce s-a întâmplat la fermă.
Si m-am gândit că, de-acum, chiar nu mă mai pot întoarce.
De ce? De ce nu?
Dacă nu spusesem nimănui ce s-a întâmplat,
mi-a fost teamă că voi fi învinuit de moartea acelor copii.
Asa că am stat ascuns.
Ce te-a făcut să apari acum, după atâta timp?
De ce tocmai acum?
Mi-era dor de mama.
Mi-era dor de tata.
Vreau la mine acasă.
Tot nu-mi vine să cred.
Au trecut cinci ani, cazul era închis, toti credeau că e mort,
si uite că el apare.
Si numai datorită lui Walter.
Fiul dumneavoastră a făcut un lucru curajos, dnă Collins.
Ar trebui să fiti foarte mândră de el.
Sunt.
Tot credeti că îl veti găsi?
De ce nu?
Trei băieti au fugit în noaptea aceea.
Dacă unul a scăpat cu viată, poate au reusit si ceilalti doi.
Poate că si Walter se ascunde, pentru că si lui îi e frică.
Îi e teamă să se întoarcă acasă si să spună cine e
sau îi este frică să nu aibă probleme...
În orice caz, acum am ceva ce n-am avut până azi.
Ce anume?
Sperantă.
După proces, căpitanul Jones a fost concediat.
Davis, comandantul Politiei, a fost retrogradat,
iar primarul Cryer n-a mai candidat în alegerile municipale.
Până la sfârsitul vietii sale, pastorul Briegleb
a denuntat în emisiunea sa de la radio
abuzurile comise de politie si coruptia politicienilor.
Ca urmare a scandalului declansat, numele localităti Wineville din California
a fost schimbat în Mira Loma.
Christine Collins n-a încetat niciodată să-l caute pe fiul ei.
Traducerea si adaptarea: danatom